![Image](https://debrecenliterature.hu/images/tidings/392/squareSmall/240905-Térey_Könyvünnep_sajtótájékoztatója-PI-MJ_5.jpg)
TÉREY KÖNYVÜNNEP: A DEBRECENI IRODALOMRÓL A DEBRECENI IDENTITÁS SZEMSZÖGÉBŐL
Debreceni hírek
2023. június 27.
Kolozsvár, Zilah, Marosvásárhely, Bukarest – városról városra költözik, a szerelem az, ami egyre csak űzi Demény Péter írót, költőt, aki közösségi oldalán Ivan Karamazovként közli verseit. Illetve nemcsak a szerelem: Debrecen is felkerült a térképére, a szerző ugyanis egy hónapot töltött a cívisvárosban a Magyar Írórezidencia Program keretében.
Pezsgő időszakot kapott el, júniusi tartózkodása alatt startolt el az Ünnepi Könyvhét, a Színházi Olimpia, s ekkor rendezték az Irodalom és Múzeumok Éjszakáját is.
Mint mondta, már több mint húsz éve annak, hogy elidőzött a cívisvárosban, de akkoriban nemigen tüzelte fel, s voltak bizonyos előítéletei is.
„Egy olyan erdélyi marhaság élt a fejemben, hogy ahol nincsenek dombok és folyók, az nem is lehet érdekes” – mesélte nevetve. Azóta természetesen sokat változott ő maga, s a város is – tette hozzá. Még messze van Debrecen a nagyvárostól, de éppen ez benne a vonzó, különösen annak, aki egy metropoliszból jött. Tavaly szeptemberben ugyanis Bukarestbe költözött, a Matca című folyóirat főszerkesztőjeként dolgozik a román fővárosban.
„Bukarest egy igazi nagyváros, nyüzsgő, zajos, itt viszont nagy csend van, a forgalom pedig a békeidőket idézi. Meg is jegyeztem, hogy tulajdonképpen Debrecenben nem is kell vezetni” – magyarázta.
A barátnőjével együtt érkezett a városba, felkeresték együtt a Déri Múzeumot, a Református Kollégiumot, a Szabó Magda Emlékházat, sétáltak a Nagyerdőn, belekóstoltak a Színházi Olimpiába, és végig követték a Debreceni Ünnepi Könyvhét programkínálatát is, sőt, a zárónapon be is mutatta legújabb, Zsiléta című regényét.
„A város fölött és mellett élünk, és ez a csend és a nyugalom jót tesz ennyi időre” – mondta; azért hozzátette, nem biztos, hogy szeretne is itt élni, „de így, laboratóriumilag pompás”.
Minden nap ír, új kötettel szeretne előrukkolni, mellyel nem kisebb célja van, mint az erdélyi krimiirodalom megteremtése. Most körmöli a negyedik novelláját, melynek főszereplőjét, akárcsak a többijét egykori matek tanárnőjéről mintázta – árulta el.
Nem erőltette a nagy találkozásokat, de így is sok ismerőssel összefutott: együtt vacsorázott Szirák Péterrel, kávézott Áfra Jánossal és Kálai Sándorral, összefutott Dimény H. Árpáddal, Herczeg Ákossal, Juhász Tiborral és Lapis Józseffel is.
„Annyira jól esett ez az egy hónap, hogy eldöntöttük, ezentúl arra fogunk gyűjteni, hogy minden évben egy hónapot más városban töltsünk. Prága, Dublin, Pest, mindegy, csak kiszakadni otthonról. Ilyen szempontból szerencsések vagyunk, mert gyakorlatilag bárhonnan tudunk dolgozni a barátnőmmel.”
Verseket is írt Debrecenben, Debrecenről, ezekből közlünk az alábbiakban hármat:
Nyugalom
Úgy jöttem ide, hogy majd
jó lesz, és most minden
este éjfél előtt fekszem, miután
végigbarangoltuk a várost. Debrecen
szép, bennem meg a sírás emelkedik,
holott jó lenni jöttem. Talán a nyugalom
ára, mindenesetre nélküle
nem lehet. Hülye sláger, de
mondom: vele sem.
Borda
Mennyi rémület, ahogy
megérkeztünk, mintha
még sosem jártam volna
itt, mintha nem egy magyar
város lenne, ahol beszélem
a nyelvet, s tán még a
világról is tudok ezt-azt. Borda
a gyomorban, szálka a szájban,
Isten a szelektált hulladékok
között. Nem értem, hol az
a képesség, amelyik mindent
érthetővé és elviselhetővé
tesz. A felnőtt ember, aki
tudja, mi az élet. Én csak
élem, fűrészélen egyensúlyozgatok.
Parkoló
Pedig mit sem változtak
a fekete szemek, sem más.
A szívem sem változott,
ha már folyton itt tartunk.
Valami mégis, mint amikor
egy idegen városban olyan
reménytelen parkolót találni.
Írta: Szilágyi Szilvia
Fotózta: Miskolczi János
© debrecenliterature.hu Minden jog fenntartva! Adatvédelem